Александър Пушкин
Понякога с надежда сладка се теша…

Превод от руски: Давид Овадия, —

chitanka.info

Понякога с надежда сладка се теша…[0]

Понякога с надежда сладка се теша,

да мога да повярвам, че моята душа,

убегнала от тлен, отнася мисли вечни,

и памет, и любов към бездни безконечни —

кълна се! — бих оставил отдавна този свят,

бих разрушил живота нещастен и сакат,

бих отлетял в страна свободна и щастлива,

където няма смърт, ни злоба завистлива,

где мисли само плуват в небесна чистота…

Напразно ме владее измамната мечта;

умът упорствува, надеждата презира…

Отвъд смъртта единствено той Нищото намира.

Как, нищо? Ни любов, ни мисъл — само мрак!

Страхувам се! Живота печално гледам пак

и искам да живея, та образът ти мил

по-дълго да се слива със моя дух унил.

[0] Приживе на Пушкин не е печатано. ↑

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.